Mads Andersen-Skjern, rejsende i manufaktur -
- har slået sig ned i den lille by Korsbæk.
I kraft af sin flid og dygtighed -
- udkonkurrerer han Damernes Magasin.
Indehaveren, Albert Arnesen, hører til byens gamle, førende familier -
- der alle vender ryggen til den nye mand, Mads.
Bankdirektørfamilien Varnæs ignorerer Mads og hans forehavende.
Også da konkurrence og krise truer Arnesens forretning -
- såvel som andre af byens foretagender.
Yngstemanden hos Arnesen, Arnold, flytter over gaden.
Førstemanden, hr. Schwann, anbringer sin arv i Damernes Magasin -
- for at blive medindehaver og hjælpe virksomheden.
Trods borgerskabets modstand har Mads fået sine børn i den private skole.
Han har giftet sig med Ingeborg -
- og har adopteret hendes datter, Ellen.
Byens politiske yderpunkter er Varnæs' bror, Jørgen -
- og jernbanearbejderen Lauritz Jensen, kaldet Røde.
Arbejdsløshed og pengemangel præger samfundet.
Men Mads udvider. Han begynder at fremstille konfektion -
- og etablerer udlånsvirksomhed for kriseramte landbrugere.
Kan du få øje på onkel Kristen?
Der er han. Ham dér.
- Værsgo. - Tak.
- Goddag. - Goddag, goddag.
Goddag, Daniel.
Og det er Ellen?
Selvom jeg er den ældste, har jeg kun rejst på 3. klasse.
- Så er det på tide, bror. - Jeg når nok det hele.
Der er langt fra Fredericia til Korsbæk, hva'?
- Vi er glade for, du er her. - Det er godt.
Tak for denne gang.
Især for denne her.
- Undskyld, men der er noget. - Er det nødvendigt nu?
Ja, for vi mangler både det ene og det andet.
Det er personalets opgave at sælge det, vi har.
Konfektion er det, mange spørger efter.
- Det går over. - Hvad mener De?
Før syede de selv eller fik syet af gode metervarer.
Færdigsyet tøj er ikke noget for virkelige damer.
Der købes en mængde konfektion derovre.
Ikke af virkelige damer.
En god sælger får kunden til at vælge en fin metervare.
- Det er ikke nok, at den er fin. - Hvad siger De?
- Den skal være sidste mode. - Hvad mener De?
Det ved De lige så godt som jeg. Vores er fra i fjor, forfjor …
Som sprunget ud af et modeblad.
Ja, jeg har været i København.
Det var Daisy …
Mors lille vusse.
Jeg vil gerne være alene med min kone.
Selvfølgelig. Fruen har jo været borte i flere dage.
Og så dukker du op i fastelavns-kostume.
Du repræsenterer Damernes Magasin.
Jeg vil ikke gå i bondetøj.
- Det her er byens førende butik. - Mon ikke det er længe siden?
Undskyld, Albert, men jeg kan ikke tåle, du er smålig.
- Hvor får du pengene fra? - Det var nogle, jeg havde.
Se, hvad jeg også har fået … Købt.
En rejsegrammofon.
Stop dog den fordrukne niggermusik!
Du er en kedelig, gammel, ond mand.
Om forladelse, lille Vicki. Om forladelse.
Vicki, jeg mente det ikke. Vicki …
Hvad vil Sparekassen nu gøre uden Dem?
De spurgte også om, hvad Mads kunne bruge mig til.
- Du er jo kun bankuddannet. - Ja, det gør mig ondt.
- Skal onkel Kristen ekspedere? - Han skal hjælpe far på kontoret.
Bankbestyreren sagde også, at pladsen stod åben -
- for det vil aldrig blive det samme uden mig.
I Jesu navn går vi til bords at spise, drikke på hans ord.
Ham til glæde, os til gavn, så får vi mad i Jesu navn.
- Undskyld, det havde jeg glemt. - Jeg husker meget bedre end dig.
Din bror er stædig, men et glas øl kan vi da få i ham.
- I mit hjem sang vi før maden. - De var også grundtvigianere.
- Hvad er du så, Larsen? - Morfar er socialdemokrat.
- Dér hjælper ingen bønner og sang. - Det har kun I venstremænd brug for.
- Skal onkel Kristen bo her? - Nej.
- Hos Ulrik har de to gæsteværelser. - Det får vi nok også.
Hvor skal De bo?
- Jeg foreslår Højskolehjemmet. - Er det jeres bedste hotel?
Nej, det er Postgaarden. Men Højskolehjemmet er pænt og rent.
- Ja, nu får vi se. - Min lillebror har flotte vaner.
Han kom rejsende på 2. klasse. Han ender nok i en fyrstesuite.
Før jeg købte min butik, kørte jeg på 3. klasse.
Og mangen en nat sov jeg på bænkene …
… for at lægge skilling på skilling og få mit eget.
- Amen. - Daniel!
- Hvis fruen nu ser os? - Hun gav dig to billetter.
- Den ene var til Laura. - Kan jeg ikke være lige så god?
Hvad siger du, Hans Christian?
Vi takker vores musikalske bysbarn, frk. Elisabeth Friis -
- som så smukt har spillet Beethovens sonatine i g-mol.
Vi går over til auktionen over skænkede kunstværker.
Oberst Hachel er auktionarius.
Jeg strækker våben og viger for militæret.
Åh … Javel.
Må jeg som Deres læge beordre en forfriskning i restauranten?
Desværre, Maude har et billede med på auktionen.
Vi starter med denne smukke alabastervase. Må vi få et bud?
2 kr.
2 kr.? 3 kr. derhenne.
Har du set Agnes? Hvad er det dog for en mand?
- Skal denne smukke vase … - 3,25.
Jeg vil gerne tale med dig.
3 kroner og 35 øre.
Mor, det er jo den, vi har skænket. Fordi vi ikke har plads til den.
Første, anden, tredje gang.
Vasen går til fru Fernando Møhge.
Sådan en har jeg ønsket mig hele mit liv.
Albert, når jeg er gået så vidt …
… Så er det, fordi vi er venner, og vore fædre var venner.
Men nu vil jeg bringe mig i miskredit.
Det er bare midlertidigt. Det er tiderne.
Ja, det er også tiderne, Albert.
Vi har altid været naboer ude på Feddet -
- men har du aldrig tænkt på at skille dig af med sommerhuset?
'Solskrænten'? Din og min bedstefar byggede de to huse.
Din bedstefar grundlagde også forretningen. Hvad ville han beholde?
3 kr. er budt.
Første, anden, tredje gang. En model af Sortebrødre Kirke.
Til den dame der.
Og så kommer et sofastykke, "Aftenstemning ved Tord Sø'.
Malet af fru bankdirektør Hans Christian Varnæs.
Må vi så få et bud?
50 øre.
Hvor vover hun?
Jeg byder 1 kr.
1,50 kr.
Skal dette kunstværk malet af en af vor bys smukkeste fruer -
- virkelig gå for 1,50 kr.?
Hans Christian lovede jo …
Bevares. Hvis du vil have det lort.
2 kr.
Første, anden, tredje gang.
Portieren vil vise Dem værelset om lidt.
Må vi byde Dem noget, mens De venter?
- En kop kaffe. - Værsgo.
- Skal jeg tage Deres frakke? - Tak, tak.
Elisabeth?
Undskyld … Men Maude vil gerne hjem.
- Nu? - Hun har det ikke så godt.
Er det bacilleforskrækkelsen?
Hendes billede gik for 2 kr. til den mand, Agnes render med.
- Elisabeth … - Nu kommer vi, Maude.
Vi taler videre i morgen, Albert.
Det er på huset, hr.
Tak, tak.
Hej, Daniel.
Dav.
Ulrik, det må du ikke i den skrækkelige trafik.
- Skal du ikke op? - Jeg bliver i sengen.
Fejler du noget?
Det var aldrig sket, hvis du havde været der.
Albert er i knibe. Han mangler 30.000 kr.
Det må du da klare.
Revisorerne vil gøre anmærkninger.
Så antag nogle andre revisorer.
- Vil du blive i sengen? - Hvor ellers?
- Jeg sender Agnes med en bakke. - Jeg vil ikke se hende.
Hun gjorde det i en god mening, Maude.
- Hun synes, det er pænt. - Skal det være en kompliment?
Hendes ledsager syntes, det var noget lort.
Bliver du nu også vulgær?
Alt det simple og grimme sniger sig ind alle steder.
Det klæber sig fast, ligesom snavs og støv.
Her er ikke som før.
Du er heller ikke som før. Ingen er som før.
Heller ikke Hans Christian.
Måske er det, fordi vi alle bliver ældre. Undtagen …
- Undtagen mig, mener du? - Nej, glem det, Maude.
Men hvis jeg var dig, kom jeg ud af den seng.
- Det klæder Dem, fru Violet. - Det er det dyreste.
- 6 kr. meteren. - Som Arnolds mor får De 10%.
Deres investering af vinterens kontingenter giver gode renter.
Ja, så tager jeg fem meter. Nej, seks.
Det er proprietær Holst, som vil give os pant i høstudbyttet.
Sid ned, Holst.
Cigar?
Så snart hun så fruen, stak hun i at tudbrøle.
Fruen glemte alt om snot og baciller og sagde:
"Åh, stakkels lille Victoria."
- Er Arnesen død? - Det er meget værre, måske hunden.
Kom nu med bakken, så jeg kan komme ind til dem.
Jamen sommerhuset kan han da ikke sælge.
Han skal bruge en masse penge til forretningen.
Men hvorfor skal det gå ud over mig?
Os alle sammen. Og tennisbanen.
- Agnes, måske min søster … - Frk. Friis går tur med børnene.
Vi klarer os, Agnes. Tak.
Det er sommerhuset. Det skal sælges.
Så slipper vi for at komme på landet.
Ikke vores, men deres … Arnesen mangler penge.
- Det gør alle. - Da ikke vi.
Den slags hører vi to ikke om før til sidst.
Se nu til købmand Munks. Kokkepigen havde været der i 25 år.
Vidste hun noget om fallitten, før købmanden lå dér død som en sild?
- Og fruen vidste ingenting. - Fruerne ved aldrig noget.
Nej, hr. bankdirektør, det vil være kritisabelt.
- At overtage ejendommen? - Ja, ingen har penge.
- Jeg håbede … - Det vil ikke være klogt.
Vi har gjort mere for Arnesen, end vi burde.
Hvis der er en seriøs køber, så kan vi måske komme ud af det.
- Det er ikke let. - Nej. Krisen er nået til Korsbæk.
Vi skal også kigge på stumperne efter købmand Munk.
Jeg gik i skole med Munks døtre.
Munks bedstefar var med til at grundlægge banken her.
Ja, disse dødsboer ligner alle hinanden.
Repræsentanten gav frokost. Jeg fik eneret på kollektionen.
- Har Gudrun givet jer mad? - Ja.
- Og kontantrabatten? - Jeg fik 20%.
Du er dygtig.
Vi er de sidste her i byen, der kan betale.
- Vi har det godt, Ingeborg. - Ja.
- Jo, men … - Men hvad?
Der er så meget sørgeligt. Dem uden arbejde …
Dem, der går fallit, gamle forretninger …
Som de ikke selv har skabt.
De har ikke lært respekt for pengene. Det har vi.
Vi? Jamen, Mads …
Vi sidder på en ø, tørt og godt -
- men rundt om os drukner de den ene efter den anden.
Halløj.
De har glemt at lære at svømme.
Halløj.
Vi har set på det. 3 1/2 tønde land ned til stranden.
Hansen her har lovet at være stråmand.
Stråmand … Du er sgu et digert strå, Hansen.
- Og huset … Hvordan er det? - Det er stort og af træ.
Og jorden er bare lyng.
Er nogen rige nok til at købe det?
Ja, i mindre lodder.
Hvad de rige har haft råd til, vil alle gøre i fremtiden.
- Tror du? - Jeg ved det.
Det er min tommelfingerregel. Den, du og jeg skal leve af.
Tak.
- Jeg vil da gerne holde den for Dem. - Det må De meget undskylde.
Die Lerche in blaue Hh' entschwebt
der Tauwind weht so lau …
Jeg gider ikke spille tomands.
- Så går toget. - Jeg går også snart.
Farvel, de herrer. Tak. God tur.
- Skulle vi ikke … - I Kosmorama, men det når vi ikke.
- Vi kan da blive her. - Her?
- Hvad skal vi lave her? - Lave?
Dingelinge lej
dingelinge dig og mig
Skal du ikke snart hjem og spise, Fede?
- Må jeg ringe og høre ad? - Du kan ringe derindefra.
- Hvad var det nu, du fik her? - Kogt torsk og sveskegrød.
Dav, må jeg få 914?
Hallo, er det dig, Marie? Hvad står den på i aften?
Jeg skal have flæskesteg.
Sulle, sulle labbra
dolci un bacio ti darei
vien d'appresso a me
- Det er det ondeste, man kan gøre. - At drikke kaffe sammen?
At more sig over én, der giver koncert. Nu skammer jeg mig.
Det skal De ikke.
De var så smuk, da De morede Dem. Også nu, hvor De skammer Dem.
De tror mig måske ikke …
Fra jeg så Dem første gang, da var der noget, der sagde mig -
- at De var … bemærkelsesværdig.
Bare fordi De ser mig for en time siden?
Jeg har kendt Dem i flere uger. De kom sammen med Deres søster.
Nå, den aften. Min søster har altid været den mest bemærkelsesværdige.
Jeg tager ikke fejl.
- Godaften, frk. Friis. - Godaften, hr. Schwann.
Hvem er den underlige, lille mand?
Førstemand i den store manufaktur- forretning. Han er vist medejer.
Jeg troede, den store manufakturforretning var min brors.
Deres brors? Er De ?
Jeg har slet ikke præsenteret mig. Kristen Andersen-Skjern …
Elisabeth Friis. Nå, nu er pausen forbi …
Hvorfor udsætte os for flere lidelser?
De kommer bare til at more Dem og skamme Dem bagefter.
- Nu må De ikke fortælle mere. - Det lover jeg.
Må jeg have lov?
Det var vores første dans.
- Godnat, Elisabeth. - Godnat, Kristen.
Nå, hvad synes I så?
Du bliver atter ballets dronning. Tror I ikke også det?
- Jo, hvis hun ikke bliver forkølet. - Eller der er for snavset.
Das muss ein Stiick vom Himmel sein
Wien und der Wein
- Hans Christian … - Må jeg byde fruen min arm?
Hvor skulle de hen?
Til gallamiddag i borgerforeningen … og bal.
Må vi lege gallamiddag?
Må jeg hilse på Dem, fru Fernando Møhge?
Mig en fornøjelse, oberst Hachel.
- Det er til dig. - Til mig?
Jeg så Deres søster komme lige før.
Hun er altså ikke så bemærkelsesværdig som De.
I aften? Jeg må først spørge Laura, om hun kan blive.
Beethoven spillede selv solostemmen.
Det var dengang, han skrev:
"Sommetider gør den pludselige berømmelse mig skør."
"Lykken opsøger mig, og jeg er bange for, den skal ende med en ny ulykke.”
- Hvem er det, Elisabeth? - Det har Møhgerne vel fortalt.
De har set dig med en for dem ubekendt mandsperson.
- Er det en fra byen? Én, vi kender? - Både ja og nej.
Altså ikke én, der kommer her i huset. Ikke endnu.
- Er det dit alvor, Elisabeth? - Ja, nu er det alvor.
- Og han sidder godt i det? - Ja, udmærket.
Hvor det ligner dig at spørge om det.
Det er ingen skam at være lidt praktisk.
- Er han flot? - Jo …
Det er, som da vi var børn og lå og gættede i sengen.
Og da vi var unge.
Du var altid snedigere til at gætte, selvom det skulle være hemmeligt.
Dengang var det dejligt at fortælle sine hemmeligheder.
Nogle havde bedst af at gå over. Ligesom den, du også gættede.
- Med tegnelæreren? - Det blev pludselig så uvirkeligt.
- Jeg holdt op med at tro på det. - Hvorfor, Maude?
Jeg kunne høre, hvordan det ville lyde at sige det til Far og Mammy.
Nå, men det var dig, vi skulle snakke om.
Hvor gammel er han?
Han er fem år yngre end mig.
- Jamen, Elisabeth … - Det bliver meget værre.
Han hedder Kristen Andersen--Skjern.
Andersen? Er det ikke?
Han er bror til manufaktur- handleren på den anden side.
Han arbejder derovre, selvom han er bankuddannet.
Det mener du ikke. Det er en dårlig spøg.
Det er ingen spøg. Og jeg gifter mig med ham.
Du ville også giftes med gartnerens søn.
Og Arne ville jeg giftes med, men det fik I jo ødelagt.
- Vi? - Dig og far og mor og tanterne.
Åh, ved koncerten … Vi lo ikke ad hans violinspil.
Nej, det havde I ikke forstand på. I lo ad tøjet, fordi han var fattig.
Det er langt værre nu.
Er du klar over, hvad det er for mennesker?
Nej, jeg kender dem ikke endnu. Og det gør du heller ikke.
De har ødelagt alt for Arnesen. Svigerfaderen er grisehandleren.
Og konen … De siger, hun har været gift med en tugthusfange.
Mit forhold til Kristen er min sag.
Tænk dog på Far og Mammy. Tænk på, hvad vi to er opdraget til.
Vi er ikke opdraget til den tid, vi lever i.
Har du ikke haft et godt hjem her?
Bryder du dig ikke om børnene?
Du må tænke dig om.
Jeg har tænkt. Jeg har også et liv.
Hvad med vores liv? Hvad med mit?
Det må du selv finde ud af. Det var måske på tide.
Vi mangler det dér 'Sprudelwasser'.
Nu skal hun nok have alle måltider i sengen.
Herren var helt hvid i hovedet i aftes.
Så er det godt.
Der er også te til doktor Hansen. Der er ringet efter ham.
Jamen, fru Varnæs. Nu igen?
Kære doktor Hansen, nu er De den eneste, der kan hjælpe os.
Os? Er der flere?
Jamen dog.
Lad mig så høre.
- Er det ikke lidt skævt i folderne? - Nej …
Det ville jeg ikke tage så tungt.
Om tre-fire dage vil fruen have dem ned igen.
Hun har fundet på, at der er baciller i gulvtæppet.
Ja, det skal vaskes. Ræk mig gardinet.
Og ringene.
Ja, det var så dét.
- Med forlov? - Ja, endelig.
- Nå? - Ja? Hvordan går det?
Vi beholder hende i denne omgang.
Også i denne omgang.
Det var ellers en nyhed. Er der noget, jeg kan gøre?
Det spørger alle om, pludselig.
Det skulle man have gjort for længe siden.
Der var så meget, man kunne have spurgt om.
Men De har altid været så …
Som om De ville beholde Deres hemmeligheder.
- Sjovt, De siger det. - Jeg?
Jeg har følt, at De havde Deres hemmeligheder.
Kan det være sådan, at De bare iagttager os?
Der må have været mere, fra før De kom her.
De må have været ung engang.
- Eller har De aldrig? - Åh, jo … desværre.
Jeg har begået mine dumheder, mens tid var.
- Dumheder? - Jeg giftede mig.
- Er det dumt? - Med den forkerte.
- Åh, ja. - Med overlægens datter.
- Det lyder som en dårlig roman. - De ender ellers godt.
Hun skulle have barn med en anden.
Jeg var den ædle ridder fra Svendborg.
- Fik hun så barnet? - Åh, ja. Hun fik også faderen.
Det lykkedes ham at blive skilt, da barnet var fire år.
Så forsvandt hun med barnet. En sød dreng …
Og så tog jeg til Korsbæk.
De kunne have nægtet at lade Dem skille.
- Dårlige ægteskaber er der nok af. - Såmænd.
Ved De, at De er en bemærkelsesværdig kvinde?
Hvad siger De?
Her står Deres læge og fortæller, hvordan han har det.
- De er god til at lytte. - Mig ved De jo alt om.
- Kan De klare det? - Klare det?
En tilværelse uden for Deres egen kreds.
Ved De, hvad man kalder sådan én som mig i litteraturen?
En skyggetante.
Skyggetante … åh gud.
Nu har jeg jo udleveret mig selv …
Hvordan var mit liv blevet, hvis jeg havde mødt en Elisabeth?
- Vi har så meget tilfælles. - Ja, i hvert fald musikken.
De skal til Salzburg … De kan sagtens.
De skulle tage med. Gør det. Det er så kedeligt at rejse alene.
Det har Maude vist sat i Dem. Det kan ikke lade sig gøre lige nu.
- Nej, men Elisabeth … - Ja?
- Hvis De skulle få brug for mig … - Det er pænt af Dem.
Jo, det er. Meget pænt.
Jeg siger det kun for min egen skyld.
Nå, jeg må videre.
Prøv at få Deres søster til at stå op.
- Hvor har I det her fra? - Far købte det på auktion.
Jeg vil anskaffe mig et flygel. Købmand Munks er til salg.
Skal det stå på dit værelse i Postgaarden?
Jeg vil anskaffe mig en lejlighed.
Alene eller ?
Hun har sagt ja.
Er det ikke mærkeligt? De bor lige overfor …
- Og vi kender kun Ulrik. - Fra i morgen kender I Elisabeth.
I to vil komme til at lide hinanden.
Kristen skal giftes.
Vi behøver vist ikke at spørge med hvem.
Til lykke, Kristen. Hvad siger familien?
Elisabeth behøver ikke at spørge. Hun er gammel nok til at bestemme.
- De siger nok noget alligevel. - Det ordner sig vel.
Tror du, amtmanden på Fyn holder jeres bryllup?
Ja da. Hvis han har råd. Men bryllup bliver der.
Kom ind.
- Du ville tale med mig? - Ja.
- Vil du ikke sidde? - Tak.
- Er der noget, jeg kan gøre? - Også du?
Er du ked af at være hos os? Har vi ikke altid .…
Jo, men jeg skulle nok aldrig være kommet.
Var det ikke den bedste mulighed … efter Arne?
Jo, for mig. Men var Maude blevet sådan, hvis jeg ikke havde været der?
Hun ligger igen i den forbandede seng … Undskyld.
Du har været alt det for os, for mig, som Maude ikke har klaret.
Jeg havde vel valgt dig, hvis jeg havde truffet dig før Maude.
Var det nu det, vi skulle tale om?
Nej, men om hvorfor det ikke kan lade sig gøre.
Begynder du også med grisehandleren?
Undskyld … Sådan er du ikke.
Det er i vores familie, snobberne findes.
Det er om broderen, jeg vil tale. Han er en farlig mand.
Er du klar over, hvor mange han har ødelagt?
Han er i færd med at kvase Albert.
Enhver kunne konkurrere Arnesen ud.
Det er hans metoder, jeg taler om. Det er ikke mennesker for os.
I kan ikke forlange, at jeg skal afstå fra at gifte mig med Kristen.
Jeg beder dig for min … Nej, for børnenes skyld.
For din egen skyld. Tag med doktor Hansen til Salzburg.
Bliv dernede og tag det klaverkursus.
Elisabeth, se på mig.
Det nytter ikke nu.
Der er noget andet, jeg må sige. Hvis du vil høre på mig?
Ja.
Andersen--Skjern beskæftiger en bror, der er bankuddannet.
De handler med andet end bånd og bændler.
- Ja, med konfektion. - Og pantebreve, der går os forbi.
- Og det er ikke det eneste. - Hvad mener du?
De låner penge ud. Konsulen kalder dem ågerkarle.
- Det passer ikke. - De låner penge ud.
Hvad vil du have, jeg skal stille op?
- Jeg tror dig ikke. - Så spørg ham selv.
Ja, ryg du bare. Det kan jo dårligt blive værre.
- Tror du, hun gik lige derhen? - Ja, siden hun ikke er kommet.
Der er hun vist.
Var det min søster?
Frk. Friis vil gerne have maden på sit værelse.
Hun er ved at ringe til doktor Hansen.
- Undskyld. - Det var pænt af Dem at komme.
Ja?
Vil De stadig have mig med til Salzburg?
Forfærdelig gerne, hvis De da ikke har noget imod, at vi bliver tre.
Jeg har trøstet mig med en anden rejsekammerat.
- Hvem? - Det er en hemmelighed.
Jeg vil ikke risikere, at De springer fra.
Tag timer hos Alexander Brailowsky.
- Skriv efter penge. - Tak, Hans Christian.
Det er godt, der er en ekstra med til at bære.
Der kommer han.
Obersten …
Mine damer. Vores smukke rejsekammerat.
Pas godt på hende.
Jeg er bevæbnet til tænderne for at vogte frøkenens dyd.
Toget venter jo ikke. Er bagagen på plads?
- Javel, hr. oberst. - Træd af.
To gamle venner og Elisabeth.
Det eneste formildende er, at han er musikalsk.
Jeg kan ikke fordrage obersten, men han kan huske togtider.
9.17 … Det stemmer. Så kører vi.
Åh, jeg er så lettet. Nu er det hele som før.
Måske.
Vores ansigt udadtil betyder jo så meget. Kom så, børn!
- Far lovede, vi skulle på skovtur. - Ingen tager i skoven i november.
- Tror du, de har åbent? - Der holder jo en vogn.
- Jeg har lovet børnene det. - Hvis det nu trækker …
Det er onkel Jørgens bil.
Bagagen er bragt ned fra nr. 6.
Tak, og regningen …
- Det var onkel Jørgen. - Hvor er tante Minna?
Gå ud og vask hænder.
Min bror, bankdirektør Hans Christian Varnæs …
Og … Birgitte Graa. Vi har …
Jeg har hørt så meget om Dem.
Min svigerinde, Maude …
Birgitte og jeg har haft et lille møde om …
- Kan du ikke forklare Maude det? - Vi må nok hellere køre videre.
Så.
- Vi har vasket vores hænder. - Bare vi kunne sige det samme.
Jeg vil hjem.